Se spune ca de aici a început totul.
Că toți suntem copiii Africii.
Dar dacă este așa, de ce aratăm atât de diferit?
Și cum ar putea o mana de familii africane sa umple tot Pamantul cu oameni?
o femeie
o misiune la nivel mondial
ca sa raspunda la O SINGURA intrebare
cum am ajuns aici?
Sunt Alice Roberts, medic și antropolog.
Sunt fascinata de ceea ce oasele,
pietrele,
și chiar trupurile noastre ne pot dezvalui despre trecutul îndepărtat.
Mă duc în căutarea urmelor lăsată de strămoșii noștri africani
și a călătoriilor lor pentru a popula lumea.
De data aceasta, Europa.
O călătorie periculoasă și un rival formidabil.
Vom sapa pe fundul mării în căutarea neanderthal-ilor.
Arme imprevizibile în lupta noastră pentru supraviețuire.
Nu cred că mi-ar fi trecut vreodata prin cap să ma împerechez cu un neanderthal.
Noi descoperiri spectaculoase.
Sunt uimita. Este pur și simplu uluitor.
Și povestea surprinzătoare despre cum europenii au devenit albi.
Vino cu mine pe urmele strămoșilor noștri in cea mai epica aventura desfasurata vreodata.
INCREDIBILA CALATORIE A OMULUI
EUROPA
(: SDR :)
Călătoria mea începe în pădurile îndepărtate din Europa de Est.
Pestera este acolo.
Sunt în drum spre o peșteră veche.
Pozitia ei este cunoscuta doar de o mana de oameni, incluzandu-l si pe Silviu Constantin.
Sunt în România, undeva in sudul Transilvaniei
si ma indrept spre intrarea peșterii Peștera cu Oase.
Este foarte depărte:
la o zi și jumătate de condus de capitala, București, și apoi un drum prin pădure.
Dar am vrut să vin in acest loc de când am auzit pentru prima dată ce s-a găsit aici.
Pentru că doar acum cativa ani
o descoperire incredibil de incitanta a fost făcută în această peșteră.
Ceva era ascuns aici de mii de ani.
Ceva extrem de rar.
În 2002, un grup de scafandri explorand cele mai îndepărtate colțuri ale peșterii
au descoperit o cameră ascunsă.
Pestera a devenit cunoscut ca Pestera cu Oase,
"Pestera cu Oase."
Nivelul apei este n pic mai ridicat acum.
Și acum ce facem? Va trebui să mergem pe sub apa?
Fii atenta. Fundul raului este cam alunecos.
Urmam cursul unui râu subteran
prin tuneluri înguste.
În cele din urmă, ne apropiem de locul in care s-a făcut descoperirea.
Silviu, aici pare a fi o fundatura.
Da, aici este un dren.
Silviu, când ai venit in pestera, ce ai găsit?
Printre miile de oase de ursi,
am gasit mici bucati de oase umane
pe care le-am pus la un loc.
Asa ca acum avem un schelet aproape complet.
-Și câți ani are? -40.000 ani.
Și 40.000 ani vechime le face a fi primele rămasite umane,
rămasite moderne umane din Europa.
Trebuie să fi fost emoționat când ai aflat aceasta dată.
Imi amintesc ca toata lumea a fost entuziasmata.
ca cel mai vechi om a fost aici, in Romania.
Suntem mandri ca a ales pesterile noastre.
Și aceasta este ceea ce au găsit.
Nu într-o singură bucată ca aceasta, ci în sute de fragmente
care au fost lipite cu migală
până am putut vedea fața primului european modern cunoscut.
Si putem fi absolut siguri că acesta este un om modern.
Forma craniului este de necontestat.
Acest minunat creier rotund il scoate in evidenta.
Dar sunt unele parți care clar il fac sa arate mai puțin modern.
Are dinți enormi, masivi, in comparatie cu dinții oamenilor de astăzi.
Dintii mari sunt reflectati si de osul maxilarului altei persoane din peșteră,
care este, de asemenea, foarte robust, foarte compact.
Și când mă uit la amandouă, la osul maxilarului și la craniu,
pot să-mi imaginez cum arătau acei europeni de demult.
Mult mai robusti decat oamenii de astăzi.
Cine a fost această persoană?
Artistul criminalist Richard Neave,
a ajutat poliția sa rezolve cazuri de crimă prin reconstituirea chipurilor din cranii.
În speranța de a descoperi mai multe despre primii europeni
l-am rugat să reconstruiască fata craniului "Oase".
-Deci aceasta este Oase. -Acesta este Oase. Adică noi.
Este minunat sa vezi, ca el sau ea, nu suntem siguri...
-Nu, nu. -...cat de mult seamănă cu noi.
O apropiere androgina, poate.
De fapt, e cam ciudat, pentru că nu arata in particular ca un european, african sau asiatic.
Arata destul de general,
dar presupun ca e ceea ce te-ai aștepta de la unul din cei mai vechi europeni.
Te uiți la el și te gândesti la tine, o poate lua in orice parte.
E ca o fata în curs de transformare.
Poseda caracteristici care pot merge în orice direcție.
Ar putea fi negroide. Ar putea fi din Asia de Sud-Est.
Ar putea fi europene.
Sunt caracteristici pentru toate aceste diferite direcții
și asta e ceea ce mi se pare atât de interesant la el.
Evident, l-ați făcut din lut și de aceea este maro.
Da.
De fapt, este foarte probabil ca primii europeni sa fi fost destul de negriciosi,
cu pielea mult, mult mai întunecată decât a europenilor de astăzi.
Da.
Pentru ca de abia sosisera în Europa.
-Vin din mai multe locuri tropicale. -Da.
Deci, cred eu, ne uitam aici la ceva care e destul de realist.
-Nu suntem prea departe. -Nu
Am fost foarte nerabdatoare să vad cum arata acest chip.
Ma simt mult mai aproape de strămoșii noștri.
Dar de unde vine primul om europen?
Și de ce i-am găsit oasele într-o peșteră românească?
Mai inainte, am gasit dovezi că toată lumea din afara Africii
descinde dintr-un grup mic de oameni
care a părăsit continentul acum aproximativ 70.000 de ani.
Unii dintre descendenții lor trebuie s-o fi făcut-o prin nord, prin Orientul Mijlociu,
de-a lungul Turciei de astazi.
Aceasta este granita.
Peste 50 km, Turcia întalneste Siria și Orientul Mijlociu.
Astăzi, totul în acea direcție arata străin și ostil.
Dar acum 50.000 ani, Europa, țara spre care se îndreptau,
era mult mai periculoasa decât si-ar fi putut vreodată imagina.
Aventurandu-se în acest fel,
oamenii ajung in locuri mult mai reci și mai dificile
decât orice experimentasera mai înainte.
Urmele călătoriei lor din acele timpuri de demult sunt puține și rare.
Dar au fost descoperite cateva indicii importante în sudul Turciei.
Astfel, știm că atunci oamenii au venit prin Turcia.
Aceasta s-ar putea sa arate total nesemnificativ,
dar scoici ca aceasta au fost găsite într-un loc numit Ucagizli, pe coasta Turciei
Si acestea sunt indicii vitale.
Gaura din ele sugerează că au fost pandantive, facand probabil parte dintr-un colier.
Margelele de scoici de la Ucagizli datează de acum aproximativ 42.000 ani.
Sunt primele dovezi pe care le avem despre traseul urmat de strămoșii noștri europeni.
Ar putea exista si alte rute spre Europa,
dar dovezile pe care le avem par să incline în această direcție.
Așa că mă îndrept spre Istanbul.
Aici, pentru câteva lire turcesti,
șoferii de taxi ca Ehsan Akmar, isi duc pasagerii între cele două continente.
-Acesta e Cornul de Aur. -Da.
Stii ce, o țin eu. Tu condu.
Nu. Nu vă faceți griji. Incă nu am omorat pe nimeni.
Allah! Allah! De ce nu ai încredere în mine?
Deci, Ehsan, ca șofer de taxi treci din Asia in Europa în fiecare zi?
Mai multa lume trăieste în partea asiatică. Dar munceste in cealalta parte.
Pentru ca cele mai multe birouri si afaceri sunt aici si mai multe case acolo.
Dar eu sunt aici în căutarea urmelor oamenilor care au traversat Bosforul
în urmă cu poate 50, chiar 40.000 ani.
Dumnezeule! Cum poti să știi ce a fost atunci?
Lasă-mă să mă rog.
Este prea...
Doamne, cum pot să inteleg aceasta generația!
Alice, imi faci probleme. Dar e in regula.
Am plecat din taxi și am luat feribotul ca să trec de la un continent la altul.
Aceasta este Bosforul.
Care aici desparte Asia de Europa.
Este o provocare cu care strămoșii noștri nu s-au confruntat.
Când au ajuns aici, nivelului mării era mult mai mic și l-au putut traversa spre Europa.
Dar chiar putem sa le regasim pașii,
folosindu-ne doar de câteva scoici și artefacte răzlete?
Vestea bună e că nu avem nevoie de ele.
Dovada este peste tot în jurul nostru, sau ca sa fiu mai precisa, în noi toți.
ADN-ul ne spune ceva incredibil,
dezvăluindu-ne existența unei femei foarte speciale.
Nu știm cine era sau unde a trăit.
De fapt, nu avemm nici o dovadă fizică despre ea.
Nici oase, nici unelte de piatra, nici margele.
Dar știm că a existat datorita moștenirii ei genetice.
Și unii oameni de stiinta s-au gandit sa-i dea numele Europa,
pentru că într-un sens este fondatoarea Europei.
Astăzi, 10% dintre europeni isi pot urmări genele înapoi pana la aceasta femeie.
Geneticienii estimează că a trăit acum aproximativ 40.000 de ani.
Și aceasta se potrivește cu dovezile arheologice, cum ar fi margelele de scoici.
Este incredibil să te gândesti ca descendenții Europei au fost o mana de nomazi,
care si-au facut drum prin această regiune cu atația ani în urmă.
Dar unde s-au dus apoi?
Pentru strămoșii noștri, locul acesta trebuie sa fi fost ca o călătorie în necunoscut.
Aceasta este Dunărea, care astăzi curge prin capitale precum Budapesta și Viena.
Dar acum 40.000 ani, era poarta spre o lume complet noua.
Am de gând să-mi urmez strămoșii în amonte, pana în inima Europei.
La nord de Istanbul este Marea Neagră, și gurile Dunării.
Fluviul trece prin România,
foarte aproape de Pestera cu Oase și de europeanul cel mai timpuriu cunoscut.
Se pare ca primii colonizatori au folosit Dunărea ca pe o super-autostrada, inspre vest.
Dar, urmand cursul șerpuit al Dunării, au avut un șoc:
ceva sau cineva a ajuns acolo înaintea lor.
Descendenții europenilor nu intrau intr-un teritoriu virgin.
De un sfert de milion de ani, o altă specie de om numea Europa "acasă".
Neanderthal-ii.
Aceasta este reconstituirea unui om care a trăit cu foarte mult timp în urmă în Italia.
Nu e un om modern, e un neanderthal.
Și cred că, atunci când ii vezi întâia oara fața,
probabil ca asemănările "te lovesc" mai mult decât diferențele,
pentru ca pare a fi destul de uman.
Vrei să-l observi mergand pe stradă?
Dar sunt lucruri care arata un pic mai ciudate.
Distanța dintre ochi.
Lățimea nasului, chiar aici. Arată un pic cam ciudat.
Și are această frunte uimitoare.
Ii iese in afara ochilor.
Neanderthal-ienii sunt verii nostri îndepărtați.
Strămoșii lor au ajuns în Europa cu sute de mii de ani înaintea noastră.
S-au răspândit pe un teritoriu foarte mare, din Siberia pana în Spania.
Când Homo sapiens a ajuns aici prima data, acum aproximativ 40.000 de ani,
Europa era deja a altcuiva.
Ce au facut strămoșii noștri împotriva lor?
Imaginea populară a neanderthal-ienilor este a cuiva greoi și lent la minte.
-Ce crezi ca au gândit unul fata de celălalt? -Cred că le-a fost frică unuia de celălalt.
De fapt acum este foarte greu de imaginat ce au gândit unul de celălalt.
Cred ca ar fi o experiență fascinantă sa vad un contact de genul acesta,
între două specii foarte înrudite, dar care sunt, de asemenea, în mod clar si foarte diferite,
atât anatomic, după cum puteți vedea, dar, de asemenea, si comportamental.
Oare nu este nimic care sa ne spuna ce influențe aveau asupra comportamentului
diferențele fizice dintre neanderthal-ieni și oamenii moderni?
Singurul lucru din acest punct de vedere, este că neanderthal-ienii erau vânători sofisticati.
Știm că erau pradatori de primna mana.
Și ca aveau creiere foarte mari: în medie, mai mari decât ale noastre.
Pe langa creier mare, neanderthal-ienii ar mai fi putut avea si un alt avantaj:
erau în Europa de suficient de mult timp ca sa fie adaptati la frig.
Corpurile indesate si membrele scurte ii ajuta să-si păstreze caldura.
Și asta nu e tot.
Acesta este o reconstituire a unui schelet de neanderthal.
In general vorbind, scheletul este foarte asemanator cu al nostru.
Acestea fiind spuse, există si diferențe clare:
forma tuturor oaselor este subtil diferita.
Și oriunde ar fi atașați muschii de acest schelet,
sunt mult mai proeminenti decât ai unui om modern.
Deci, a fost o persoană care a avut o musculara mult mai puternica,
în general, mult mai proeminenta decât a noastră.
Au fost concurenți formidabil.
Neanderthal-ienii erau mai rezistenti și mai bine adaptati la frig decât noi.
Si unii dintre ei chiar aveau creierul mai mare decât al oamenilor moderni.
In fata la asa ceva, pare destul de surprinzător că specia noastră a rezistat.
Deci, cum i-am depășit pe neanderthal-ienii?
Poate ca uneltele și armele noastre au fost mai bune decât ale lor.
Timp de decenii asa au spus expertii.
Dar această idee nu a fost testata...
...pana acum.
-Deci, cum o sa faceti? -Asa cum trebuie.
Bruce Bradley și Metin Eren au petrecut mai mult de un an
făcând mii de unelte primitive de tăiat.
Deci ai două unelte:
aceasta e o unealta primitiva făcută de un neanderthal,
iar aceasta e o unealta primitivă făcută de un om modern.
-Cam in aceași perioadă. -Corect.
Evident, sunt foarte diferite cu aspect.
Acesta e lunga și subțire, iar acesta este "rotunda".
Dar sunt diferite si în ceea ce privește funcția lor, pentru ce erau utilizate?
Erau folosite pentru același sarcini: pentru tăiere, in majoritatea cazurilor.
Ambele sunt suficient de ascutite pentru tăiatul unor piei destul de groase.
Este o unealta tipica de neanderthal?
Exact; poți sa vezi cat de usor taie aceasta piele foarte groasa.
Este incredibil de tăioasa.
-Si este o piele tare. -E într-adevăr eficienta. Geniala!
Acum să încercăm lama. Ține-o atenta.
-Cea făcută de oamenii moderni. -Exact.
Aș spune că primele unelte erau mai... Poate ca o sa tăie dar...
La prima vedere, aș spune că primele unelte sunt un pic mai ușor de folosit.
Când am facut miile de unelte,
am constatat că tehnologia neanderthal-ienilor facea mai multe muchii de taiere, în general,
risipind mai puțin material brut
și putand produce mai multe unelte decât lamele lui Homo sapiens modern.
Cred că este ceva foarte nou, nu-i așa?
Este remarcabil să-mi spui că tehnologia neanderthal este la fel de buna,
de fapt, mai buna decât a oamenilor moderni.
Adică, contrazice tot ceea ce oamenii au spus în ultimele decenii.
Asa este și a fost un rezultat foarte interesant.
E doar un studiu asupra unui aspect de faurire al uneltelor.
Dar eu cred că e important.
Este fascinant, înseamnand că teoria de ani de zile despre tehnologia omului modern
ca fiind superioară uneltelor de piatra ale neanderthal-ului,
pur și simplu nu mai sta în picioare.
Vreau să văd dacă mai există si o altă explicație
de ce noi am supraviețuit și neanderthal-ii nu.
Ma duc sa intalnesc un expert care crede ca răspunsul poate fi mult mai puțin evident...
Ok, Alice, să vedem dacă gasim un raspuns...
...datorita descoperirilor făcute aici, în Germania.
Acesta este un artefact foarte neobișnuit, pentru că este un flaut
Si ceea ce este ciudat la el, chiar spectaculos, este faptul că e făcut din fildeș de mamut.
Este nevoie între 50 și 100 ore pentru a-l face, dacă știi cum să-l faci.
Da. A fost sculptat ca să aibă aceasta formă.
Intr-adevar este nevoie de talent și de geniu, în același timp.
De un Michelangelo, de un Rembrandt, sau ceva de genul asta.
Deci, este primul semn, prima dovada arheologica ca oamenii au facut muzică?
Da, muzica a fost o parte din viața lor la fel cum este o parte din viața noastră si astăzi.
Aici ce e?
Este o piesă foarte interesanta. Este...
...reprezentarea...
...unui falus. Și nu e deloc delicat.
-Poți să-l iei. -Bine.
-Si dacă te uiți la acest inel... -Da.
...aici, știi, da o imagine sexuala destul de evidenta.
Stii, se poata ușor imagina folosind-o în funcții rituale, sau, de asemenea...
Da.
...stii, chiar pentru funcții sexuale, într-o formă sau alta.
Deci, crezi că este prima dovada arheologica a unei obscenităţi?
Nu știu. Nu as exclude aceasta.
Nu pot să cred: sunt anatomist și m-ai făcut să roșesc cu o imagine falica preistorica.
Se pare că strămoșii noștri se asemanau mai mult cu noi decât ne-am imaginat.
Dar aceasta nu prea imi răspunde la întrebare.
La urma urmei, la ce foloseste un flaut împotriva unui neanderthal?
Nicholas mă duce sa vad pestera in care au fost găsite aceste artefacte.
Strămoșii noștri nu au fost singurii oameni care au trăit aici.
Aceasta este faimoasa intrare de sud-vest a peșterii.
Este foarte aproape de locul in care au fost găsite rămășițele umane,
dar cu siguranta aici au fost si neanderthal-ienii.
In sedimentele inferioare sunt mai multe depozite făcută de oamenii din Neanderthal.
Deci atat neanderthal-ii cat și oamenii moderni au fost cu siguranță aici, la Fuldevert.
-Amandoi au folosit aceste peșteri? -Amandoi au folosit această peșteră.
Dar, de asemenea, au folosit si alte peșteri din Valea Lohne, unde suntem acum.
In această regiuneau au fost găsite multe obiecte frumoase.
Facute de strămoșii noștri, dezvăluind o diferență crucială între noi și neanderthal-i.
Această figurină a unui om leu a fost făcută acum aproximativ 35.000 ani.
Dar nu este un unicat.
In regiune au mai fost găsite si alte piese izbitor de asemanatoare.
Ce înseamnă asta?
Oamenii moderni, de aici și din valea vecină,
fac exact aceleași artefacte și fac parte cu siguranta din același grup.
Nu e nici o șansă sa gasiți artefacte identice
in situri aflate la 20, 30, 40 km unele de altele.
Și aceasta ne spune că aceste populații cu o identitate comună erau destul de numeroase,
acoperind zone destul de mari.
Probabil interactionand, împerechindu-se unul cu celalalt, ajutându-se reciproc.
Neanderthal-ii se pare că nu au avut acest tip de comunicare simbolică.
Se pare că au avut rețele sociale mai putine decât oamenii moderni.
Deci, se pare că, spre deosebire de neanderthal-i,
triburile împrăștiate ale strămoșilor noștri erau tinute împreună
de o puternică identitate comună.
Marea înflorire a artei
sugerează că oamenii erau aproape unii de altii,
într-un mod pe care nu il mai făcusera înainte.
Arta nu era o activitate pe care o făceau doar în timpul lor liber.
Era cruciala pentru supraviețuire, un mod de a marca teritoriul și identitatea.
Un pic ca si steagurile naționale sau tricourile de fotbal de azi.
Și în aceasta competitie cu neanderthal-ii,
se pare că arta și ceea ce aduce ea poate ca ne-au dat "aripi".
Aceste legături dintre grupurile familiale poate că au fost esențiale pentru succesul nostru.
Și cu cat am avansat, cu atat neanderthal-ii s-au retras...
...spre marginea continentului.
Mă duc la ceea ce ar putea fi ultima colonie a neanderthal-ilor.
In cele din urmă sper sa descopar de ce au disparut.
Sunt în Gibraltar, de secole un bastion naval.
Noile dovezi de pe aceste țărmuri stâncoase
sugerează că mii de ani după ce au dispărut din restul Europei,
neanderthal-ii erau inca "agatati" de aceste locuri.
Când neanderthal-ii trăiau aici, nivelul mării era cu până la 100 metri mai jos.
Atât de multe dovezi din acele timpuri ar putea fi sub apă!
O echipă de specialiști sondeaza fundul oceanului
în căutarea urmelor neanderthal-ilor din Gibraltar.
Acum am ajuns la destinatie, in site-ul arheologic:
este la 20 metri sub suprafața mării!
Toti scafandrii sunt gata. Sunt scafandri dar și arheologi.
Or să excaveze fundul mării în căutare de neanderthal-i.
Scafandrii au o vizibilitate redusa si o cantitate de oxigen limitata.
Arheologia subacvatică este întotdeauna o provocare!
Clive Finlayson a făcut deja o serie de descoperiri importante
în peșterile submarine din apropiere.
Aceasta este locul în care ultimii neanderthal-ii "au dus ultima batalie",
dacă vreti, acum 24.000 ani.
Credem că seamana foarte mult cu un oraș de Neanderthal, pe care nu-l mai găsim nicăieri.
Am gasit fosile, unelte de piatra, animale tăiate.
Tot felul de probe, vetre, "grătare" neanderthal-iene, dacă vreți.
Un sit foarte, foarte special.
Se crede că neanderthal-ii au mai trait aici
mult timp după ce fuseseră eliminati în restul Europei.
Dar după ce, pana la urma, neanderthal-ii au dispărut din Gibraltar,
au trecut 5.000 ani înainte ca noi sa apărem.
Deci, se pare că, indiferent cine i-a ucis pe neanderthal-i, nu am fost noi.
Ce crezi ca i-a eliminat în cele din urmă?
Se poate să fi fost un joc al numerelor: au ramas prea puțini.
Ceea ce se întâmpla astăzi cu populatiile speciilor pe cale de dispariție,
cum ar fi panda sau tigrul.
Fluctuațiile aleatoare ale numerelor pot atinge zero.
Si de la zero nu se mai poate recupera, asa ca ar putea fi asta.
Ar putea fi o boala, consangvinitatea,
o serie întreagă de factori care pot afecta o populație mică și o pot lovi dinafara.
Mi se pare foarte emoționant să te gândesti că într-o zi ultimul neanderthal
a stat aici, privind marea,
așteptandu-si tovarășii sa se intoarca.
Sau poate ca el sau ea știa că era ultimul(a) din tribul sau familia sa.
Dar ei nu puteau ști că erau si ultimii din întreaga lor specie.
Acesta a fost sfârșitul neanderthal-ilor.
Sau nu?
Unii oameni de știință cred ca descendenții lor sunt încă alaturi de noi si astăzi.
Dacă strămoșii noștri s-au încrucișat cu ei,
unii dintre noi ar putea fi in parte neanderthal-i.
Evident ca pentru neanderthal-i, un barbat finut neanderthal
trebuie să fi fost foarte frumos pentru o femeie neanderthal-a.
Și o femeie neanderthal-a, în ciuda sprâncenelor masive și a feței foarte compacte,
trebuie să fi arătat minunat pentru un barbat neanderthal.
Dar mă uit la el și cred că, nu știu, dar e un pic cam urât.
Nu cred că mi-ar fi trecut prin cap o fantezie sau sa ma întovarasesc cu un neanderthal.
Se pare că strămoșii noștri au simțit la fel ca mine.
Acum cercetatorii secvențiaza genomul de Neanderthal,
folosindu-i ADN-ul din oasele vechi de zeci de mii de ani,
pentru a-l comparara cu al nostru.
Și până în prezent nu există nici un semn al nici unei încrucișari.
Intr-adevăr neanderthal-ii s-au stins,
iar Europa a ramas a noastra.
Curând, descendenților primilor pionieri li s-au alaturat noi veniti.
Azi, aproape 100% din europeni sunt descendenții acestor pionierii de demult
care au împărtit continentul cu neanderthal-ii.
Dar ce stim de restul dintre noi?
Genele noastre ne spun că după ce neanderthal-ii au dispărut,
în Europa a existat un al doilea mare val de colonizare,
iar unii dintre noi par a descinde din acest val.
Aș vrea să-mi știu locul în această poveste.
Mi-am facut un test genetic.
Oricine s-il poate face.
Ar trebui să fie posibil să-mi urmăresc ADN-ul înapoi prin Europa
si sa vad dacă strămoșii mei au sosit mult mai târziu.
Am primit rezultatele analizei ADN-ului meu si arata extraordinar de complicat,
chiar dacă este doar un mic fragment din codul meu genetic.
Și am luat, de asemenea si codul genetic al primei doamne din Europa, Europa.
Așa că ne putem compara secventele ADN-urilor.
La prima vedere par identice.
Dar, când te uiți mai atent, există unele diferențe.
Sunt mici, dar sunt cruciale.
Deci, aceasta înseamnă ca nu descind din Europa.
Aceste mutatii imi spun că descind
dintr-o altă mamă fondatoare europeană.
Unii au numit-o pe această femeie Iris,
iar urmașii ei ar putea face parte dintr-un nou val
care a venit in Europa acum aproximativ 25.000 de ani.
Oameni care par să fi venit din est, aducând cu ei o nouă cultură.
Am venit în Republica Cehă.
In micul sat Dolní Věstonice,
renumit datorita marilor descoperiri arheologice.
Ce ne dezvăluie despre această nouă cultură?
E frumos!
S-au gasit mai multi colți ca acesta în Europa Centrală și de Est
care prezinta mereu gravuri foarte complexe.
-Sugereaza ca ar fi un râu șerpuitor. -Asa este.
Modul în care este decorat colțul ar putea avea sens:
accesibilitatea la un câmp, sau bun pentru vânătoare, rău pentru vânătoare,
poti împinge mamutul aici, sau nu.
-Deci este o hartă? -Un fel de hartă.
Intreaga strategie a unei acțiuni ar putea fi planificata pe o bucată de fildeș de genul asta.
Niciodata nu vom ști sigur dacă e o hartă.
Dar alte artefacte găsite aici sunt mult mai semnificative.
Aceasta este Venus din Dolní Věstonice.
Una dintre primele piese de ceramică din lume.
Dar foarte interesant este ca figurine ale lui Venus
au fost descoperite pe tot continentul.
Aceasta înseamnă că pentru prima dată
oameni au o cultură distinctă în întreaga Europă.
Dar în următoarele câteva mii de ani,
strămoșii noștri europeni vor face fata unei amenințari care aproape ca-i va elimina.
Europa era pe cale de a experimenta schimbările climatice devastatoare:
Era Glaciara.
Animalele au dispărut din peisaj și solul a înghețat.
Strămoșii noștri nu puteau supraviețui în aceste condiții arctice.
Acum 24.000 ani, Marea Britanie era de nelocuit,
acoperita cu gheață groasa de 1 km.
Și straturile de gheață avansand continuu spre sud,
au "stors" de viață pamantul și aproape ca i-au exterminat pe strămoșii noștri din Europa.
Aceasta este Valea Vezere, în Dordogne.
În timpul ultimei Ere Glaciare, dealurile din jur erau strivite de îngheț.
Cu vântul rece,
temperatura acolo sus, putea fi cu mai mult de 20°C mai rece decât aici, în vale,
unde un microclimat călduț a permis vieții sa continue.
Mici clanuri de vanatori-culegatori puteau sta înghesuite împreună
si sa supraviețuiasca iernilor lungi, amare.
Dar cu toate acestea tot nu ar fi putut supraviețui, dacă nu ar fi fost...
...adăposturile de piatra si pesterile care străpung peisajul.
Și adânc in subteran, au facut ceva de care inca si astăzi ne minunam.
Sunt în peștera Pech Merle, care este incredibil de frumoasă natural.
Dar uitati-va la asceasta: este o adevărata exprimare artistică.
Ceva ce ne defineste și ne diferențiază ca specie.
Pech Merle este neobișnuita, pentru că artiștii au venit aici să picteze aceste imagini
atât înainte, cât și după ultima Era Glaciare.
Generații intregi au revenit in peșteră, cand lumea de afara era înghețata.
Aceasta este o imagine foarte frumoasă si foloseste conturul pietrei.
Spatele calului are liniile de-a lungul umflaturii stâncii
și un ecou al capului calului este pe partea asta, chiar acolo.
Evident ca este un cal foarte stilizat, de asemenea.
Si imi place modul în care petele acelea se continua în fundal,
ca și cum calul ar avea stânca ca un fel de camuflaj.
Și acolo e o mână desenata pe stâncă, chiar deasupra spatelui calului.
Este uimitor, nu-i așa? E o mână a Erei Glaciare.
Michel Lorblanchet si-a dedicat viața studierii artei descoperite în peșteri ca Pech Merle.
Mi-am imaginat cu naivitate că era de ajuns sa iei o bucata de cărbune,
un pic de apă, sa le arunci pe perete, și gata.
Dar, desigur, tot ce obtii, este sa mazgalesti tot zidul
și sa acoperi desenul pe care încerci să-l faci.
Deci, va trebui să o faci așa:
cu gura aproape uscata și facand-o treptat, imprastiind fin.
Michel Lorblanchet a recreeat caii de la Pech Merle folosind această tehnică.
Ia luat o săptămână întreagă.
-Este terminat? -Da.
-E terminat. -Da. Asa este.
Dar ce i-a facut pe acești oameni să picteze, in timp ce se luptau sa supraviețuiasca?
Marea majoritate a acestor imagini par a fi animale, nefiind multe reprezentări de oameni.
E adevărat, sunt figuri de animale, în principal.
Pentru ei, desigur, animalele nu erau doar o joaca, ci, de asemenea, spirite, simboluri.
Deci figurile animalelor sunt, de fapt, figuri simbolice.
Cand intri în Pech Merle, o peșteră frumoasă cu toate acele stalactite atârnând,
te simti ca și cum ai fi, nu știu, aproape ca intr-un templu.
Da, așa e, este un templu natural, dacă doriți.
Sunt locuri sacre. Nu sunt pictate doar pentru distracție.
Pictand o peșteră și având un sanctuar, este modul lor de a spune:
"Aici este locul nostru sacru."
Peștera pictata este simbolul întregului trib.
Poate ca legaturi de acest fel,
i-a ajutat pe strămoșii noștri să supraviețuiască tuturor schimbărilor climatice
care astăzi doar ne bântuie prin imaginație.
Aproape două treimi dintre europenii moderni isi pot urmări linia genealogica
pana la strămoșii care au stat în aceste refugii din sud.
Au trecut mai mult de 100 generații înainte ca lumea să înceapă să se încălzească din nou.
Și se pare că în această perioadă s-a mai întâmplat ceva
care a sculptat o nouă identitate europenilor.
De la nașterea speciei noastre în Africa,
pielea strămoșilor noștri era aproape sigur închisa: protecție împotriva soarelui tropical.
Dar de ce în Europa s-a transformat din maro in alb?
Răspunsul surprinzător aparține unei vitamine:
vitamina D.
Lipsa vitaminei D poate sa nu sune ca ceva semnificativ,
dar poate pune viața în pericol.
Poate face ravagii unui schelet în creștere, facând oasele să crească strambe și diforme.
Aici sunt scheletele unor pacienți cu rahitism. Puteți vedea cum sunt afectate oasele.
Oasele piciorului sunt curbate, ceea ce face dificil mersul pe jos.
Pieptul este deformat, astfel încât respirația e problematică.
Și nu numai asta, rahitismul poate afecta șansa de a avea copii.
Acesta este bazinul unei femei care a avut rahitism.
Puteți vedea cum oasele pelviene sunt prăbușite.
Pur si simplu un cap de copil nu ar putea trece prin acest spațiu.
Ar fi imposibil sa se nasca în mod natural.
Deci, vitamina D este vitala.
O fabricam în pielea noastră în prezența luminii solare.
Dar pielea inchisa la culoare respinge soarele,
și Europa, cu lumina sa solara mai slabă, ar putea fi o problemă.
Strămoșii noștri trebuiau sa se lupte pentru a face suficienta vitamina D.
Deci, poate ca de aceea europenii au devenit albi.
Dar această schimbare a culorii pielii nu a fost nimic față de uriasa răsturnare care se apropia.
Mă întorc în Turcia,
pentru că aici o descoperire recenta arată că după Era Glaciară,
strămoșii noștri si-au abandonat modul de viață,
cel urmat de speciile noastre inca de cand au apărut pentru prima dată în Africa.
Și ce s-a întâmplat aici, încă mai definește lumea noastră de astăzi.
Această etapă finală a călătoriei mele europene
ma conduce pe o coastă de deal din sudul indepartat al țării.
Acesta este Göbekli Tepe,
un sit extraordinar pe care sunt incredibil de incantata ca il vad.
-Bună Alice. Imi pare bine să te cunosc. -Buna. Esti Klaus Schmidt?
Mă bucur să te cunosc aici, în Göbekli Tepe.
Ați făcut o descoperire uimitoare.
-Intr-adevăr uimitoare. -Pari foarte entuziasmat.
Doar în acest sezon am facut o mulțime de noi descoperiri.
-Merită să arunci o privire. -Hai, să aruncăm o privire.
Göbekli Tepe are o varsta de 12.000 ani, de două ori mai mare decat a piramidele.
Klaus a găsit zeci de pietre în picioare,
fiecare sculptate cu simboluri misterioase.
Se pare ca aceste cercuri de piatră
sunt cele mai vechi temple din lume construite cu un scop.
Uneori sunt schitate arme, mâini și degete.
Este foarte clar că acel "T" este un cap de om din profil
și axul pilonului este un corp omenesc.
Aici avem un exemplu de reprezentare a unui braț care coboara aici, la degete.
Mâna și degetele nu sunt excavate încă, dar e clar că vor apărea.
Deci avem un cerc din stâlpi mici în formă de "T" și apoi cei doi enormi în centru.
Intotdeauna este la fel:
doi în centru foarte mari si care stau singuri, înconjurati de unii mai mici, dar similari.
Noi o interpretam ca pe o întâlnire, o adunare a acestor ființe din piatra.
Aici, avem cele mai interesante reliefurile.
Sarpele Ibis și un vultur.
Aceste animale ne ilustreaza o poveste și nu este o poveste pașnică:
scorpionul, sarpele, și așa mai departe.
Interpretarea noastra a rolului tuturor acestora este ca au fost făcute pentru înmormântare:
aduceau cadavrele intr-un loc deschis și vulturii și alte păsări mănâncau carnea.
-Deci, crezi că erau morminte sub cerul liber? -Da, da.
Unde oamenii erau lăsati în aer liber să fie ciuguliti de vulturi.
-Da. -Si acestia sunt vulturii?
-Acestia sunt vulturii, da. -Arata aproape ca niste hieroglife.
Poate mesaje pre-hieroglifice sau hieroglife din Epoca de Piatră.
Klaus este nerăbdător să-mi arate descoperirea cea mai spectaculoasă.
Și aici am găsit...
...acest frumos animal.
Este incredibil de frumos. Este o sculptura.
-Nu e doar un relief, nu? -Da, da, sigur.
-E nemaipomenit. -Da, clar e o capodoperă.
Te face sa reconsideri Epoca de Piatră, nu-i așa?
Ai tendinta sa te gândesti la vanatorii-culegatori ca fiind, nu știu,
destul de bruti în unele privințe și nu neapărat capabili sa produca artefacte atât de frumoase.
Este clar că aceste societăți aveau specialiști in munca cu piatra, cel puțin.
Intr-adevăr, cineva care nu făcea altceva, decat sculpturi, stâlpi și reliefuri din piatra.
-Descoperiri foarte interesante, nu-i asa? -Da.
Acest loc sugerează o societate care putea sprijini meșterii specializați
și poate chiar o preoție.
Era începutul unui mod de viață cu totul nou.
Sunt site-uri de vânători stabili.
Era o mare cultură de vânători aproape gata sa explodeze în mileniul 10,
dar care era încă o societate de vanatori-culegatori
în structurile, clădirile și monumentele sale.
Dar mai era si o alta foarte importantă diferență
între acesti vanatori și oricare dintre predecesorii lor:
s-au sedentarizat, abandonand stilul de viață nomad.
O schimbare uriasa care a aprins scânteia unei revoluții la nivel european.
Și dovezile aceasteia pot fi găsite în câmpurile din jur.
In acest pai de grâu
este ascunsa povestea modului în care lumea s-a transformat.
Geneticienii au analizat ADN-ul soiurilor domestice de grâu din întreaga lume.
Uimitor este ca poate fi urmărit în trecut
pana la ierburile care cresteau inițial în acest loc.
Ceea ce înseamnă că agricultura așa cum o știm în Europa, s-a născut aici.
Comunități sedentarizate și populații numeroase:
aceasta poate ca ne-a dus la necesitatea inceperii producerii alimentelor.
Și cu răspândirea agriculturii, peisajul a fost transformat.
Pădurile au fost taiate și satele, apoi targurile, apoi orașele, s-au inmultit,
intemeiate de descendenții grupurilor mici de pionieri
venite pentru prima data in Europa acum aproximativ 45.000 ani.
Acesti europeni timpurii erau oameni ca tine și ca mine.
Dar este umilitor când vedem provocările cu care s-au confruntat:
au castigat competitia cu neanderthal-ii
și au traversat Era Glaciara.
De fapt, în acele timpuri nu era deloc evident
ca strămoșii mei, poate si ai tai, sa fi supraviețuit.
Și mă face să mă întreb ce s-ar întâmpla dacă europenii de azi
s-ar confrunta cu o astfel de schimbare dura a climei!
Dar din acest punct de vedere, am văzut cat de ingeniosi și adaptabili suntem ca specie.
Si aceasta ne dă speranța că vom fi capabil să supraviețuim schimbărilor viitoarelor milenii.
(: SDR :)